Tisdagen den 19 september. Havsisen har ännu inte kommit.
Björnhonan och ungarna är hungriga. Mamma har ingen mer mjölk.
De väntar på havsisen för att ta sig till fastlandet.
Så att mamma kan jaga.
Här på ön finns det ingen mer mat.
Arija. Så, så.
Är du trött? Vi är snart framme.
Hej, liten.
Hej. Hej.
OPERATION ARCTIC
Har du ätit klart, Julia?
Vem är det du sms:ar till?
-Kom nu! -Vi kommer!
-Hur länge är det tills pappa kommer? -53 dagar.
-Åh, så länge! -Han kommer på lillejulafton.
Ska vi inte lämna allt i lådorna så vi slipper packa när vi ska flytta?
Vi ska inte flytta så fort härifrån nu.
-Jag saknar mina vänner i Stavanger. -Du får nya vänner här, lilla vän.
Det blir bra. Okej?
Då måste vi gå.
Det är mycket kallare här i Bodø. Ta på dig din dunjacka.
Du kommer att frysa ihjäl.
Hellre det än att andra tycker att jag ser dum ut.
Julia fryser hellre än är en tönt.
De tycker inte du ser dum ut. Det är ju inte möjligt. Va?
Nu går vi.
-Får jag vara med? -Det är inte för småungar.
Här.
UPPFINNINGAR
Nu blir det bråk.
-Ger du dig? Ger du dig nu? -Nej! Glöm det!
-Det är fegt att slå på de små! -Jag är inte liten!
Julia!
Din lille skit. Nu ska du få.
Men säg nåt då!
Är han död eller?
Sindre!
Stanna!
Sindre!
Man får inte gå in dit!
Sindre!
Sindre.
Varför hjälpte du inte Sindre? Va? Är du så feg?
-Han kunde ha sagt förlåt. -Det var han som började.
Dessutom är jag inte liten.
-Du kan försöka säga förlåt. -Det är för sent. - Ida, kom!
-Hey! Hur smet ni förbi vakten? -Vi hittade ett hål i stänglset.
-Aj! -Då får ni gå ut genom samma hål.
Vi ska strax starta den här och då måste ni stå långt bort.
-Vart ska ni flyga nu? -Den ska på service i Stavanger.
Min pappa jobbar där.
Pappa är världens bästa helikopterpilot.
Näst bästa, kanske.
-Får vi följa med till Stavanger? -Nej, dessvärre.
-Pappa blir så glad när han ser oss. -Vi kan inte ta passagerare.
-Snälla! -Nej, det går inte. Nu får ni gå.
Vi startar strax. Då är det farligt för barn att vara här. Ge er iväg!
Hallå, det är Inger Marie.
Okej?
Alla tre?
Vi flyger till pappa i Stavanger!
-Är du galen? -Ja. - Ida, kom!
Myrmo, du är klar att lyfta, va? Vi fick in ett nödanrop.
Ni ska på ett räddningsuppdrag på Halvmåneön utanför Svalbard.
Sindre.
-Kom ut med en gång! -Nej, jag vill till pappa.
-Jag vill inte vara här längre. -Sindre, kom ut med en gång!
-Tar de oss blir de jättearga! -Du kan inte tvinga mig.
-Kom ut nu. -Nej! Glöm det!
Myrmo, vi är klara att lyfta.
-Transponder. Hjulbromsar. -Check.
-Stjärthjul. -Låst.
Klara att lyfta.
Saver 31, ni kan lyfta.
Det var slagsmål på skolan och mina barn har stuckit.
Så jag måste leta efter dem.
-Vi får hoppas det. -Kollar du det?
Hej, älskling. Stuckit? Vad menar du?
-Klart för landning. -Vi går ner.
Jag stannar ombord och håller igång rotorn.
Där är stugan!
Stanna!
Stanna! Galningar!
Ett, två, tre - lyft!
Han är svårt skadad och måste till sjukhus fort.
Se er omkring. Det är inte Stavanger.
De var sex, inte sant?
Det är omöjligt att leta nu. Vi måste iväg.
-Nej! Stanna! -Hallå!
-Kom tillbaka! -Vi är här nere!
Vi är här nere!
-Kom tillbaka! -Vänta!
Stanna! Kom tillbaka!
Kom, vi går och hittar folk.
Ett hus!
Det är nån där inne. Kom!
Hallå? Hallå?
Hallå? Ursäkta. Är det nån hemma?
-Hallå? -Man får inte bryta sig in hos andra.
Tänk om polisen kommer.
Man får göra det om man måste. Om man behöver mat eller fryser.
Tänd lampan.
Det finns ingen kontakt här.
-Jag vill hem till mamma och pappa. -Jag också.
I morgon när det blir ljust går vi till grannen och ringer hem.
-Lovar du? -Jag lovar.
Julia!
Var var du?
Skulle du inte till grannen och ringa hem?
Här finns det mat.
Spaghetti à la Capri, fiskbullar...
Oj! Wow.
Nej, Sindre, rör det inte! Det kan vara farligt.
-Vi har buljong. -Nej.
Ida! Kolla på den där!
Den var cool.
Vad är det där för nåt?
-Oj! Den var ful. -Titta på den här.
Den är dubbelt så stor som jag.
Kanske var han som bodde här en jätte.
Va? Tomatsoppa till frukost?
Tänk att bo här. Ingen dator. Ingen teve.
Inget badkar. Ingenting.
Stanna här. Jag hittar folk som kan hjälpa oss ringa hem.
-Jag vill följa med. -Jag går snabbare.
Okej, men skynda dig.
-Titta på den här. -Den tar vi ut.
Vi leker på golvet.
-Hallå. -Hallå.
Du har ett ärr.
Ringde du mamma och pappa?
-Varför inte? -Gick du för att hitta en telefon?
Så feg du är. Du klarar ingenting.
-De måste komma och hämta oss. -Sindre, vi letar efter folk själva.
Så kan Julia ha det så bra. Ensam.
Ni kan inte. Det går inte.
-Va? -Det finns inget folk här.
-Inget folk? -Vi är på en öde ö.
-Men är Stavanger en öde ö? -Nej. Titta ut då.
Det finns inga telefoner, inget folk. Vi är ensamma på en iskall skitö.
-Pappa skulle hämta oss, lovade du. -Jag lovade ingenting.
-Men jag vill hem. -Det vill jag också.
Men...
Vi är ensamma här.
Kom. Vi måste tillbaka nu.
-Undrar om de letar efter oss. -Klart att de gör.
Vi kan berätta att vi övernattade i ett skjul.
De är säkert livrädda. När vi kommer hem-
-blir de så glada att de glömmer att skälla.
-Vems bok är det? -Det är en dagbok.
Av en man som bodde här förut.
-Kan du läsa högt för oss? -Man får inte läsa andras dagböcker.
Du blir skitsur varje gång jag läser din.
"Tore är så söt"...
Är du kär i Tore eller?
Har du kysst Tore eller? Har du det?
Den här boken är inte lika hemlig.
"Onsdagen den 23 oktober. Havsisen har inte kommit än."
"Jag var på sydsidan och kollade isbjörnsungarna."
"Måste köpa mer sårtvätt nästa gång jag är i Longyearbyen."
"Snart kommer polarnatten och vinterstormen till Halvmåneön."
Polarnatten...
Var ligger Longyearbyen?
Svalbard.
Oj! Vi är på Nordpolen.
BJÖRNKUNGEN
-Var var du? -Varför tog det sån tid?
Säg nåt då!
-Tycker du inte om köttbullar? -Du vet att jag är vegetarian.
Okej.
-Vi har inte hittat dem än. -Det gör vi, jag lovar.
-Stationschef Holm. -Dag Solheim.
Sea King har sökt med värmekameror hela natten. Vi har gått skallgång.
-Hur mår pojken som blev skadad? -Han fick ett par stygn i huvudet.
Hur stort är sökområdet nu?
Soldater och frivilliga söker i myrarna.
Vi har kollat all trafik till och från området.
Men hittills inga spår efter barnen. Inget tyder på att de lämnat Bodø.
Okej. Det är bra.
Läs då - högt.
"Sände nödanrop i morse. Hoppas att de kommer innan det är för sent."
Sände nödanrop i morse...?
Han som bodde här sände ett nödanrop på radio.
Det finns en radiosändare här!
Hjälp till att leta!
Här är den.
Hallå? Är det nån här?
Hallå? Hallå? Är det här en gammaldags telefon?
Vad är det där för nåt?
-Kanske är det knappen på sidan... -Jag gör det!
Varför tror du att du är så smart? Det är du inte.
-Du vet inte. -Lägg av!
Annars kommer vi aldrig härifrån. Så var tysta. Bägge två.
Vad händer? Varför väsnas det så otäckt?
Tänk om stugan blåser omkull!
Julia!
-Julia! -Julia!
Det är bra.
Det är ingen fara.
Mamma, mamma...
Jag lovar, Ida, de kommer snart.
Lägg er nu.
Vem kan segla förutan vind?
vem kan ro utan åror?
vem kan skiljas från vännen sin
utan att fälla tårar?
Det blåser mindre.
Hur många dar har vi varit här?
Fem sex dar, tror jag.
Vi lyfter upp den till taket!
Nej!
Jag såg nån på tv som hade en telefon.
De lyfte den högt mot taket för att få täckning.
-Det är ingen gammaldags mobil. -Kan jag inte få prova?
Nej! Jag bestämmer över radion. Den kan få hem oss.
-Det är bara att sätta på strömmen. -Vad tror du att jag jobbar med?
Ska vi leka kurragömma?
Här inne?
Vad sa den ena väggen till den andra?
Vi möts i hörnet.
Okej, er tur. Dra en vits då.
Vad kallar kannibaler turistbussar?
Konserver.
Var inte den bra?
Jag går och hittar folk själv - ensam. Så kan ni ha det så bra.
-Nu går jag. Hej då. -Hej då.
Ska ni inte stoppa mig? Jag kunde dött! Förstår ni inte det?
-Jag är mer hungrig. -Jag också.
Nej. Det här är allt vi har.
Nej.
Det är så kallt här.
Tror du att de kommer hit och letar efter oss snart?
Jag vet inte. Vi har ju radion.
Vi ska bara hitta batteriet först.
Jag såg batterier när jag letade efter sändaren.
-Här är det! -Men...
Var är radion?
Ida? Var är radion?
Jag försökte gå upp på en kulle så att radion skulle fungera.
-Och? -Och då tappade jag den.
-Var tappade du den? -I vattnet.
Vill du ha? Julia?
Julia?
Nähä.
Nu har du sovit länge, din sjusovare.
-Finns det mer spaghetti? -Nej.
När vi har ätit upp det är det tomt.
Du sa att när de har letat efter oss i Bodø kommer de hit och hittar oss.
Hur ska de veta att vi är här? Vi har ju inte ens radio.
Den funkade inte. Och du hade aldrig kunnat fixa den heller.
Vi måste komma härifrån.
Vad läser du?
Fångstmannen skriver om global uppvärmning.
-Temperaturen stiger här i Arktis. -Hallå!
Vi har läst om global uppvärmning i skolan.
Det är på grund av förorening, flygplan och shopping och sånt.
Jag har inte märkt av uppvärmningen. Det är så kallt här.
-Det står att det redan är varmare. -Visst...!
Isbjörnarna går närmre människorna, för de är utsvultna och desperata.
Om inte isen kommer så drunknar de.
Ska vi gå ut och leka lite?
Titta där!
Den var söt. Kom då.
Tyst, Arija!
Ida! Sindre!
Kom tillbaka nu!
Kom då. Det är inte farligt.
Vi måste springa. Kom igen!
Det är isbjörn. Gå in!
Vad gör vi om isbjörnen kommer in?
Så länge dörren är stängd kommer inte isbjörnen in.
-Vi måste öppna. -Nej. Isbjörnar är livsfarliga.
-Hon kommer att dö. -Nej.
Är den borta?
-Jag tror det. -Arija...
Jag går först.
Vad är det?
Det är kött.
Sluta!
-Den stinker! -Det var inte jag. Det var fisken.
-Att du törs, fisk! -Nu är det mat.
Varsågod.
Kött à la fångststuga.
När jag ser isbjörnen igen ska jag tacka den för maten.
Det var nåt nytt.
Det var väldigt gott.
-Det är fantastiskt. -Är du inte vegetarian?
Nej. Det är jag inte. Inte nu längre.
Såg ni det?
-Stjärnskott. -Det kanske var en satellit.
Ni kan önska er nåt hemligt.
-Jag vill hem. -Tyst! Du får inte säga det.
Då går det inte i uppfyllelse.
Men jag vill det.
Gode Gud.
Förlåt för att jag gör så mycket dumt.
Jag vill inte vara stygg. Jag bara...
Jag lovar att aldrig göra nåt dumt eller vara arg.
Bara jag får komma hem till mamma och pappa.
Är du hungrig?
Kom, Arija.
Kom, Arija!
Kom, Arija.
Jag drömde om pizza.
Kan vi få frukost?
Nej!
Aj! Se vad du gjorde nu.
Har ni varit i skafferiet? Va?
-Jag vet att du var i skafferiet. -Jag tog lite nattamat till Arija.
Du stängde inte dörren efter er.
Isbjörnen stod precis utanför dörren och har ätit upp all vår mat.
Vi har ingenting kvar. Det var allt vi hade.
Hur mycket mat ser du där?
-Ingenting. Vi har ingenting kvar. -Förlåt, förlåt, förlåt.
Sindre.
Folk dör här uppe. Och vi kommer att svälta ihjäl.
Förstår ni det?
Det är slut.
Vart ska du med den? Du kan ju inte köra.
Vi är hungriga.
"77 grader nord"...
Här. Rakt över fjorden.
I nordväst finns det en stuga där det bor en man.
Isen ligger på fjordens nordsida.
-Hur vet du var han bor? -Ser du bergen där uppe?
Vi ska över dem och norrut.
Vi är där i eftermiddag om vi kan köra i ett sträck.
Det är vår enda chans.
-Shit! -Vad händer?
Isen har inte frusit överallt.
Sindre, du måste se om isen är fast för att se om jag kan köra där.
Jag vet inte om jag får igång motorn igen.
Här är isen fast.
Sindre! Sindre!
Sindre, ta min hand!
Håll fast!
Julia!
-Sindre? -Sindre.
Senaste nytt om de tre försvunna barnen i Bodø.
I kväll meddelas att sökandet efter barnen avbryts.
Polisen och Interpol tar över den tekniska...
Är du frisk igen?
Jag tror det.
Hur är det med Sindre?
Han sover. Han är varm. Han har kanske mardrömmar.
Det var du som räddade oss.
Och Arija.
Dina kläder är torra.
Bara lägg dig, du. Jag kan hålla vakt.
Sindre? Sindre?
Julia?
Temperatur -17 grader, mulet. Sindre och jag trillade i vattnet
-Vad gör du? -Skriver loggbok.
-Varför det? -Hålla ordning på dagarna, kanske.
-Alla andra som bott här gjorde det. -Alla andra?
-Har fler bott här? -Ja.
Stugan byggdes 1921 av en som hette Björnkungen.
-Björnkungen? -Ja, jag tror det är han där.
Han där byggde stugan.
Han bodde här tills han dog. Han ligger begravd på ön.
Det var inte meningen att tappa radion.
Jag vet.
"Julsill, korvar och kaka och allt."
-Kaka...? -Och korv och skinka också.
-Det är korv och skinka och sill... -Jag trodde att det var en dröm!
Det är den bästa mat jag har ätit.
Det var julmaten till honom som bodde här före oss.
-Är det jul? -Vi säger det.
Vi måste spara julmat till Sindre.
Ja, så att alla får lika.
Men du...den där radion...
Var var det du tappade den?
-Var det här? -Först sträckte jag mig här.
Sen tappade jag den där. Och plopp, ner där.
Kan du hålla mig i benen, Ida?
Nej!
Lite till.
Jag har den!
Jag kommer inte in! Ida!
Hjälp mig!
Vi klarade det!
-Det här kan du bättre än jag. -Va?
Jag kommer bara förstöra den mer.
Sindre?
Det står att den måste ha ström.
Och att man måste trycka på en sändare.
Trycka på en sändare...?
-Hallå? Hallå! -Säg vem du är.
Det är Ida. Hallå? Vi är här på Halvmåneön.
Vi orkar inte mer.
Hallå. Radio Barentsburg. Hallå, kom.
Hallå! Vi orkar inte mer!
Hallå. Radio Barentsburg. Hallå, kom.
Hallå.
Hjälp oss.
Hallå? Igor Serkin, Radio Barentsburg.
Jag fick ett nödanrop från Halvmåneön.
-Har ni folk där? -Nej, vi har ingen aktivitet där nu.
Sist vi var där var...
När hade vi räddningen på Halvmåneön?
Myrmo med besättning, 27 oktober.
Vi var där och räddade en sjuk fångstman den 27 oktober.
Kom nödanropet från just den ön?
-Den är övergiven och folktom. -Ja, från Halvmåneön i Svalbard.
Myrmo! Jag måste fråga dig en sak.
27 oktober, när du flög till Halvmåneön...
-Då såg du barnen vid helikoptern? -Ja, vi stod här ute och pratade.
-De var aldrig inne i helikoptern? -De var aldrig inne i helikoptern.
De kan inte ha gömt sig här. Vi är sex som flyger.
Helikoptern söktes igenom.
Tänk om de har glömt oss.
De har inte glömt oss.
Plötsligt kommer det en helikopter och då ser de att vi är här.
Tänk om de inte ser oss. Vi är ju så små.
Vi bygger ett bål.
Om nån kommer så tänder vi bara bålet.
Då är vi säkra på att de ser oss.
Vi bygger ett jättebål. Vi bygger det här.
Ny information öppnar för möjligheten att de försvunna barnen-
-kan ha varit fripassagerare på en Sea King-helikopter den 27 oktober.
Ett spaningsplan undersöker vid ön.
Men det blir kraftig orkan där ute.
Så räddningsförhållandena är extremt besvärliga.
Men vi ska göra allt i vår makt för att hitta barnen.
Pappa?
Julia!
Hjälp mig, Julia.
Hej!
Gå bort försiktigt, Sindre.
Försvinn!
Vi har nyheter. Orion flög över ön och såg flera värmepunkter.
Men det gick inte att avgöra var kommunikationspunkterna var.
Klargör Sea King. Verkställ Operation Arktis.
Tillbaka till Halvmåneön. Full tank. Och så tankar vi på Björnön, va?
Vi följer med. Titta här.
-Snälla Solheim, det går inte. -Vi följer med.
Det är våra barn.
Okej.
Bodø. Saver 31. Klara att lyfta.
Saver 31. Orkanen över Halvmåneön tilltar kraftigt. Kom.
Bodø, vi cirklar runt Halvmåneön på 400 fot.
Vi ser inte handen framför oss.
Bodø. Vi försöker gå ner till 200 fot.
Tyst.
-Det är säkert bara vinden. -Nej, inte det. Lyssna!
Dåligt med bränsle.
Bodø, Saver 31. Vi har snart slut på bränsle.
Bodø, Saver 31. Vi har IMC. Vi har ingen visuell kontakt.
Vi måste till Björnön och invänta bättre väder.
Vad var det?
-Där! Titta där! -Vänd. Vänd med en gång.
Vi ser ljus och provar en ny landning.
Julia! Kom!
-Det är för mycket vind och rök. -Gå i medvind, bakom röken.
-Solheim, du kan ta mitt säte. -Bra tänkt, Henriksen.
Hamre, ta ner mig.
-Två meter höger, tre meter bak. -Julia!
Hjälp!
Julia!
Julia! Hjälp!
Sindre, Ida, Arija! Kom igen!
Klart under. Gå rakt ner.
Där är de! Ida!
Mamma! Här nere!
Ida! Sindre!
Tre meter på stjärten. Två meter.
-Julia! -Mamma!
-Mamma! Pappa! -Vi har landat.
Mamma!
Lilla vän.
Hej.
-Hej, kompis. -Jag visste det. Du kom.
Det är klart att jag kom.
Hej, vännen. Är det bra?
Text: Thomas Jansson Scandinavian Text Service 2014
Ansvarig utgivare: Pia Grünler